Jeg læser, at Don Pedro af Aragonien kommer til Messina i dag.
Han er meget nær, mindre end tre mil fra kysten.
Er nogen gået tabt i denne kamp?
Få i det hele taget og ingen af betydning.
Sejren er dobbelt, når vinderen vender fuldtalligt hjem.
Jeg ser, at don Pedro har givet store æresbevisninger til -
- en ung florentiner ved navn Claudio.
Det var velfortjent. Og godt husket af don Pedro.
Han har optrådt modent af sin alder -
- og i et lams skikkelse begået en løves bedrifter.
Sig mig, er signor Mountanto hjemvendt fra krigen eller ej?
Jeg kender ingen af det navn, frue.
Min kusine mener signor Benedick af Padua.
Han er hjemvendt og så rask som altid.
Hvor mange har han dræbt og ædt i krigen?
Hvor mange har han dræbt? Jeg lovede at æde det antal, han dræbte.
Niece, du er for hård ved signor Benedick -
- men jeg er sikker på, at han vil mødes med dig.
Han har taget godt for sig i krigen.
I fik fordærvet mad, og han hjalp med at spise den.
Han er en tapper spiser. Han har en glimrende mave.
Han er også en god soldat, frue.
En god soldat for en frue. Men hvad er han for sin herre?
En herre blandt herrer, en mand blandt mænd, fuld af ære og hæder.
Ja, så sandelig. Han er en propfyldt mand.
Misforstå ikke min niece.
Der er en slags munter kappestrid mellem signor Benedick og hende.
De ses aldrig, men de kæmper med deres vid.
Hvem er han sammen med nu? Hver måned har han en ny følgesvend.
- Er det muligt? - Meget muligt.
Hans troskab skifter hele tiden.
Han skifter venner, som vinden blæser.
Jeg kan se, at den herre ikke er i kridthuset.
Nej. Der er han så afgjort ikke.
Men hvem er hans følgesvend?
Er der ingen ung skælm -
- som vil drage til helvede med ham?
Han er mest i selskab med den ædle Claudio.
Han vil klæbe til ham som en sygdom.
Han er lettere at få som ven end pesten, og modtageren bliver gal.
Gud hjælpe den ædle Claudio! Hvis han er ramt af Benedick -
- vil det koste ham tusind pund, før han bliver helbredt.
Min gode signor Leonato, du påtager dig stort besvær.
Alle undgår omkostninger, og du påtager dig dem.
Din nåde er ikke til besvær i mit hus.
Når besværet er borte, burde der være trøst.
Men når du rejser, hersker sorgen, og glæden drager bort.
Du tager for muntert på din pligt.
- Det må være din datter. - Det siger hendes mor, det er.
Har du været i tvivl, siden du spurgte hende?
Nej, Benedick. For du var blot et barn dengang.
Damen ligner sin far så meget, at der ikke kan være tvivl. Tillykke.
- For du ligner din ærværdige far. - Hvis han er hendes far -
- ville hun næppe for alt i Messina bære hans hoved på sine skuldre -
- så meget ligner hun ham.
Det undrer mig, at du stadig taler, signor Benedick. Ingen hører efter.
Min kære fru Foragt! Er du stadig i live?
Hvordan kan foragten dø -
- når signor Benedick giver den så rigeligt med føde?
Selv høflighed bliver til foragt i hendes nærvær.
Så er høfligheden en vendekåbe.
Men det er sandt, at alle kvinder elsker mig, bortset fra dig.
Det er en skam, at mit hjerte er så hårdt.
For jeg elsker virkelig ikke nogen.
Det er godt for kvinderne.
Ellers skulle de døje med en ubehagelig bejler.
Jeg takker Gud og mit kolde blod for, at jeg føler ligeså.
Hellere høre min hund gø ad en krage end en mand sværge kærlighed.
Gud bevare Deres nådes sindelag -
- så ingen herre bliver kradset i ansigtet.
At kradse kunne gøre det værre -
- men ikke med et ansigt som dit. - Du belærer mig som en papegøje.
Hellere være en fugl end et udyr som dig.
Gid min hest var så rap som din tunge og lige så vedholdende.
Bliv endelig ved i Guds navn. Jeg er færdig.
Du slipper altid ud af et skænderi.
Jeg kender dig godt.
Benedick, min kære ven Leonato har indbudt jer alle.
Jeg sagde, at vi vil blive her i mindst en måned -
- og han siger oprigtigt, at han håber, vi bliver længere.
Velkommen, min herre.
Nu, hvor I brødre er forsonede, skylder jeg jer den samme troskab.
Tak.
Jeg er en mand af få ord, men jeg takker dig.
Vil du nådigst føre os indenfor?
Din hånd, Leonato. Vi går ind sammen.
Benedick, lagde du mærke til signor Leonatos datter?
Jeg bemærkede hende ikke, men jeg så på hende.
Er hun ikke en velopdragen ung dame?
Spørger du, som en ærlig mand bør, om min sande mening -
- eller skal jeg tale, som jeg plejer -
- som en erklæret kvindehader?
Nej, jeg beder dig. Sig din sande mening.
Jeg synes, hun er for lav til høj ros -
- for brun til lys ros, for lille til stor ros.
Det eneste gode, jeg kan sige om hende, er -
- at var hun en anden, ville hun være hæslig -
- og da hun er, hvem hun er, bryder jeg mig ikke om hende.
Du tror, jeg driver gæk. Sig mig ærligt, hvad du synes om hende.
Vil du købe hende? Er det derfor, du spørger?
Er så skøn en juvel til at købe?
Ja, med en æske at lægge den i.
Men siger du dette i sorg?
I mine øjne er hun den skønneste kvinde, jeg nogensinde har set.
Jeg kan stadig se uden briller, og jeg kan slet ikke se det.
Hvis hendes kusine ikke var så arrig -
- overgik hendes skønhed hendes, som maj overgår december.
Men jeg håber ikke, du har i sinde at gifte dig. Har du det?
Hvis jeg havde svoret aldrig at gifte mig, ville jeg næppe holde løftet -
- hvis Hero ville blive min hustru.
Er det, hvad verden er blevet til?
Skal jeg aldrig se en ungkarl på 60 igen?
Gør som du vil, hvis du vil bære det åg -
- og undvære al din fritid.
Hvad har I af hemmeligheder, siden I ikke kom til Leonato?
Deres nåde må tvinge mig til at afsløre det.
- Din troskab kræver det. - På min troskab.
Mærk dig dette. Jeg sværger på min troskab, at han er forelsket!
I hvem? Det er, hvad Deres nåde skal spørge mig om.
Bemærk, hvor kort hans svar er.
I Hero, Leonatos lave datter.
Amen, hvis du elsker hende. Kvinden er yderst værdig.
Du prøver at narre mig, min herre.
På min troskab, jeg taler sandt.
Og jeg sværger på min tro, at jeg talte sandt.
På min tro og troskab, min herre, talte jeg sandt.
- Jeg føler, at jeg elsker hende. - Jeg ved, at hun er værdig.
At jeg ikke føler, hvordan hun skal elskes, ved, hvordan hun er værdig -
- kan end ilden ikke smelte ud af mig. Selv på bålet ville jeg tro det.
Som en kætter har du aldrig troet på skønhedens magt.
Jeg er af en kvindes skød og takker hende.
Jeg takker ligeledes ydmygt for, at hun opdrog mig -
- men jeg vil ikke holdes for nar -
- eller bedrages af en hustru. Det må alle kvinder undskylde mig for.
For ikke at gøre dem alle den uretfærdighed at mistro en enkelt -
- vil jeg retfærdigt stole på ingen.
Og slutningen, som er bedre for mig, er, at jeg vil leve som ungkarl.
Før jeg dør, skal jeg se dig bleg af kærlighed.
Af vrede, sygdom eller sult, min herre, ikke af kærlighed.
Det vil tiden vise. Til sin tid bærer selv den vildeste tyr sit åg.
Den vildeste tyr, måske, men hvis den fornuftige Benedick bærer det -
- så bræk tyrens horn af, og sæt dem i min pande.
Og mal mig stygt -
- og skriv i stedet for "Hest til leje" -
- at "Her ser I ægtemanden Benedick."
Hvis gud Amor ikke har brugt sine pile op i Venedig -
- vil du snart skælve af kærlighed.
Det er så sandsynligt som et jordskælv.
Har Leonato en søn?
Hero er enebarn. Hun er hans eneste arving. Kan du lide hende, Claudio?
Da vi drog i krig -
- så jeg på hende med en soldats øjne -
- og yndede, hvad jeg så, men jeg tænkte på krig -
- snarere end på at gøre min forsmag til kærlighed.
Men nu er jeg hjemvendt -
- tankerne om krig er borte -
- og i deres sted er trådt myldrende, blødt og fint begær -
- som får mig til se Heros skønhed, og jeg havde smag for hende før krigen.
Du bliver snart en elskende og vil trætte os med dine ord.
Hvis du elsker den skønne Hero, så værdsæt det -
- og jeg vil sige det til hende og hendes far, og du skal få hende.
Jeg ved, at vi skal feste i aften.
Jeg vil klæde mig ud og sige til den skønne Hero, at jeg er Claudio.
I hendes barm vil jeg åbne mit hjerte og tage hendes ører til fange -
- med mine kærlighedsords styrke.
Så vil jeg tale med hendes far.
Og konklusionen er, at hun bliver din.
Min herre, hvorfor er du så bedrøvet?
Årsagen til min tristhed har intet mål -
- derfor er tristheden grænseløs.
Lyt til fornuft.
Og hvilken velsignelse bringer den mig, når jeg har hørt den?
Hvis ikke det afslutter din lidelse, lader det dig udholde den.
Jeg kan ikke skjule, hvad jeg er.
Jeg må være trist, når jeg har grund til det, og ikke le ad nogens spøg -
- spise, når jeg er sulten, og ikke vente på nogen -
- sove, når jeg er træt, og ikke rejse mig for nogen -
- le, når jeg er munter, og ikke tale nogen efter munden.
Ja, men gør det ikke åbenlyst -
- før der ingen fare er på færde.
Du har udfordret din bror, som for nylig har tilgivet dig -
- og du må lade det slå rod -
- for at bevare hans gunst.
Hellere være ukrudt i et hegn end en rose i hans nåde.
Og det passer mig bedre at være foragtet af alle -
- end at stjæle nogens kærlighed ved bedrageri.
Man kan ikke sige, at jeg er en smigrende, ærlig mand -
- men jeg er unægteligt ærlig af en skurk at være.
Hans tillid til mig giver mig mundkurv og lænker på.
Havde jeg min munds brug...
...ville jeg bide.
Kan du ikke gøre brug af din utilfredshed?
Jeg gør fuld brug af den, for jeg bruger ikke andet.
Hvad nyt har du, Borachio?
Jeg kom fra en storslået middag.
Din bror, fyrsten, bliver beværtet storslået af Leonato -
- og jeg har efterretning om et påtænkt giftermål.
Giver det nogen lejlighed til at lave ballade?
Hvem er så tåbelig at ville gifte sig?
Det er din brors højre hånd.
Hvem? Den fremragende Claudio?
Selv han.
En rigtig fin herre!
Og med hvem? Hvilken vej ser han?
Han vil gifte sig med Hero, Leonatos datter og arving.
En livlig ung mø!
Jeg hørte dem aftale, at fyrsten selv skulle gøre kur til Hero -
- og give hende til grev Claudio, når han havde vundet hende.
Kom, lad os tage derhen.
Det kunne muntre mig op.
Den unge opkomling tog al æren for mit fald fra magten.
Hvis jeg kan spolere det for ham, vil det gøre mig umådeligt glad.
Er I sikre i jeres sag, og vil I bistå mig?
Til døden, min herre.
Var grev John her ikke til middag?
- Jeg så ham ikke. - Han ser altid så sur ud.
Jeg får altid halsbrand i en time efter at have set ham.
Han er meget melankolsk anlagt.
Gid der fandtes en mand -
- som var halvvejs mellem ham og Benedick.
Den ene er alt for meget som en statue og siger intet.
Den anden er som en dreng og plaprer hele tiden.
Jeg siger dig, niece, du finder aldrig en ægtemand -
- hvis din tunge er så skarp.
Jeg knæler og beder om en ægtemand hver morgen og aften.
Jeg vil ikke kunne udstå en mand med skæg.
Så hellere ligge i uldtæpper.
Måske finder du en mand uden skæg.
Hvad skulle jeg gøre med ham?
Klæde ham i mine klæder og gøre ham til min hofdame?
Den, som bærer skæg, er mere end en yngling -
- og den, som er skægløs, er mindre end en mand.
Og den, som er mere end en yngling, er ikke for mig -
- og jeg er ikke for den, der er mindre end en mand.
Jeg stoler på, at du vil lade din far bestemme.
Ja, det er min kusines pligt at neje og sige:
"Som det behager dig, far."
Men, kære kusine, hvis ikke han ser godt ud -
- så nej igen, og sig: "Som det behager mig, far."
Kære niece, jeg håber at se dig godt gift en dag.
Ikke før Gud laver mænd af en anden støbning end jord.
Min frue, vil du danse med mig?
Gid du brød dig om mig.
Det ville jeg ikke ønske, for jeg har mange dårlige egenskaber.
Nævn en af dem.
Jeg udtaler mine bønner højt.
Det elsker jeg dig højere for. Alle, der hører dig, vil udbryde "amen."
Gud, giv mig en god danser.
Vil du ikke fortælle mig, hvem der sagde det?
Nej, det må du undskylde.
- Vil du ikke sige, hvem du er? - Ikke nu.
At jeg var hånlig -
- og fik mit gode vid fra Hundrede Vittigheder.
Det var signor Benedick, som sagde således.
- Hvad er han? - Du kender ham vel godt nok.
Det gør jeg ikke. Tro mig.
- Har han fået dig til at le? - Jeg spørger dig, hvad er han?
Han er fyrstens nar.
Et meget sløvt fjols. Hans eneste talent er utrolig bagtalelse.
Kun libertinere fornøjes af ham.
Og de roser ikke hans vid, men hans durkdrevenhed.
For han behager mænd og gør dem vrede, og de ler ad ham og slår ham.
Jeg er sikker på, han danser der. Jeg tror, han trådte på mig.
Når jeg ser den herre, fortæller jeg ham, hvad du sagde.
Gør det. Han vil sige en eller to dårlige ting om mig -
- og hvis ingen ler ad dem, bliver han trist til mode -
- og det vil spare en agerhønevinge -
- for så vil fjolset ikke spise.
- Vi må følge førerne. - I alt det gode, de gør.
Hvis de fører os til noget ondt, forlader jeg dem i næste sving.
Er du ikke signor Benedick?
Du kender mig godt. Det er mig.
Min bror holder meget af dig.
Han er forelsket i Hero.
Jeg beder dig tale ham fra det.
Hun er ikke af passende rang.
Det ville være anstændigt af dig.
Hvordan kan du vide, at han elsker hende?
Jeg hørte ham sværge sin kærlighed.
Det gjorde jeg også. Og han svor at gifte sig med hende i aften.
Kom, lad os gå til festmiddagen.
Selvfølgelig vil fyrsten have hende for sig selv.
Venskab vedvarer i alle sager -
- på nær embeder og kærlighed.
For skønhed er en heks, hvis fortryllelse smelter troskab.
- Grev Claudio? - Ja, det er mig.
Kom med mig. Fyrsten har din Hero.
Jeg ønsker ham glæde med hende.
Troede du, at fyrsten sådan ville udnytte dig?
Gå fra mig.
Nu slår du som i blinde.
Drengen stjal dit kød, og du slår løs på pælen.
Hvis ikke du går, så går jeg.
Ak, den stakkels, sårede fugl!
Nu vil han krybe i et hegn.
Tænk sig, at Beatrice vidste, hvem jeg var, og dog ikke vidste det!
Fyrstens nar?
Det kalder de mig, fordi jeg er munter.
Det er en hån mod mig selv at tænke sådan. Det omdømme har jeg ikke.
Det er Beatrices bitre sind -
- der gør alle andre som hende og taler sådan om mig.
Jeg skal nok få min hævn.
Signor, hvor er greven? Har du set ham?
Jeg fandt ham bedrøvet og ensom.
Jeg sagde til ham, og jeg mener, at jeg talte sandt -
- at du har vundet den unge dames gunst.
Beatrice er vred på dig.
Herren, som dansede med hende, sagde du fornærmede hende.
Hun fornærmede mig på det groveste!
Hun sagde, uden at vide, at det var mig, at jeg var fyrstens hofnar.
At jeg var dum som en dør -
- og hun gjorde grin i så ufattelig fart -
- at jeg stod der som en skydeskive, som en hel hær skød på.
Hun taler med dolke, og hvert et ord stikker.
Hvis hendes ånde var så betændt som hendes ord -
- ville intet leve nær hende, og hun ville smitte helt til Nordstjernen.
Jeg vil ikke giftes med hende, selv hvis hun havde al Adams arv -
- fra før hans syndefald.
Tal ikke om hende.
Gid en vismand tryllede hende væk -
- for når hun er her -
- følger der alskens uro, rædsel og opstandelse med hende.
Se, her kommer hun.
Kunne Deres nåde sende mig på tjeneste til verdens ende?
Jeg vil tage til antipoderne på det mindste ærinde -
- du kunne sende mig på.
Jeg vil hente en tandstik fra den fjerneste afkrog i Asien -
- bringe dig et hår fra den store Kublai Khans skæg -
- blive gesandt til pygmæerne -
- snarere end at veksle tre ord med denne rappenskralde.
Har du intet hverv til mig?
Ikke andet end ønsket om dit gode selskab.
Gud, nu kommer der en ret, jeg ikke kan lide.
Jeg kan ikke udstå tunge.
Kom, frue, kom.
Du har mistet signor Benedicks hjerte.
Han lånte det til mig et stykke tid, og jeg betalte ham rigeligt tilbage.
To hjerter for hans ene.
Han narrede det fra mig engang før med falsk spil.
Derfor kan Deres nåde godt sige, at jeg har mistet det.
Du har ydmyget ham, frue. Du har ydmyget ham.
Bare han ikke går i seng med mig, for så bliver jeg mor til tåber.
Jeg har grev Claudio med mig, som du sendte mig ud at hente.
Hvad er der galt, Claudio? Hvorfor er du bedrøvet?
- Jeg er ikke bedrøvet. - Hvad så? Er du syg?
Heller ikke.
Greven er hverken bedrøvet eller syg eller glad eller rask -
- blot civil som en appelsin fra Sevilla -
- og med noget af den samme skinsyge farve.
Jeg tror, du har ret i din beskrivelse.
Men jeg sværger, at han ingen grund har til det.
Claudio, jeg har gjort kur i dit navn, og den skønne Hero er vundet.
Jeg har fortalt hendes far det og fået hans velsignelse.
Sig en bryllupsdato, og må Gud gøre jer lykkelige!
Greve, tag min datter og min formue.
Fyrsten har arrangeret ægteskabet, og lad os velsigne det.
Tal, greve, det var dit signal.
Tavshed er glædens bedste budbringer.
Hvis jeg blot var en smule glad, kunne jeg sige hvor meget.
Du er min, og jeg er din.
Jeg giver mig selv til dig og tilbeder, hvad jeg får i bytte.
Tal, kusine, eller hvis du er målløs, så stands hans mund med et kys -
- og lad ham heller ikke tale.
Du har så sandelig et muntert hjerte.
Ja. Jeg takker mit tåbelige hjerte for at holde mig ubekymret.
Min kusine hvisker i hans øre, at han er i hendes hjerte.
Det gør hun.
Herren være lovet for alliancer!
De går alle ud, bortset fra mig, for jeg er solskoldet.
Jeg vil sidde i et hjørne og ønske mig en ægtemand!
Beatrice, jeg vil skaffe dig en.
Jeg vil hellere have din far til at skaffe mig en.
Har du ikke en bror, der ligner dig?
Din fars sønner ville være glimrende, hvis en mø kunne få dem.
Vil du have mig, min frue?
Nej, min herre, medmindre jeg må have en anden på ugedage.
Din nåde er for kostbar til at bære hver dag.
Men tilgiv mig.
Jeg blev født til at tale muntert, men ikke alvorsord.
Din tavshed ville skænde mig, og munterhed klæder dig bedst.
Du blev uden tvivl født i en munter stund.
Nej, min herre, min mor skreg -
- men så dansede en stjerne, og jeg blev født i dens tegn.
Frænder, farvel.
Sikke en godmodig kvinde.
Der er ikke megen melankoli i hende, min herre.
Hun er kun sørgmodig i søvne og end ikke da.
Jeg har hørt min datter sige, hun drømte om ulykke -
- og vågnede leende op.
Hun tåler ikke at høre tale om at få sig en mand.
Slet ikke. Hun gør så meget nar af alle bejlere, at de giver op.
Hun ville være Benedick en god hustru.
Efter en uges ægteskab ville de tale hinanden fra forstanden.
Grev Claudio, hvornår vil du gå til alteret med din brud?
I morgen. Tiden går på krykker, før vores kærlighed bliver velsignet.
Ikke før mandag, min søn, hvilket blot er syv nætter væk -
- og for kort tid til at besvare alt i mit sind.
Jeg lover dig, Claudio, at tiden ikke skal blive kedelig.
I mellemtiden vil jeg påtage mig et af Herkules' hverv -
- hvilket er at gøre signor Benedick og frøken Beatrice -
- bjergtagne af hengivenhed for hinanden.
Jeg så dem gerne gift, og det kan utvivlsomt lade sig gøre -
- hvis I tre vil stå mig bi.
Jeg er med dig, selv hvis jeg skal gå ti nætter uden søvn.
- Også jeg, min herre. - Og også du, Hero?
Jeg vil gøre alt anstændigt for at finde en god mand til min kusine.
Benedick er ikke den mest håbløse ægtemand, jeg kender.
Så vidt kan jeg rose ham.
Han er af adelsslægt -
- har bevist sit mod og er ærlig.
Jeg skal lære dig at behage min kusine -
- så hun forelsker sig i Benedick, og med jeres hjælp -
- vil gøre ved Benedick, så han -
- trods sit rappe vid og sin afsmag for ægteskab -
- vil forelske sig i Beatrice.
Hvis vi kan gøre det, er Amor ikke længere nogen bueskytte.
Hans ære skal blive vores, for vi er de eneste kærlighedsguder.
Sådan skal det være. Grev Claudio skal giftes med Leonatos datter.
Ja, men jeg kan spolere det.
Alt, hvad der gør Claudio ulykkelig, er som medicin for mig.
Jeg er syg af mit had til ham -
- og alt, hvad der kan gøre ham ulykkelig, gør mig glad.
Hvordan kan du forpurre hans ægteskab?
For et år siden fortalte jeg om -
- at jeg er vellidt af Margaret, Heros tjenestepige.
Det husker jeg.
Jeg kan sørge for, at hun på et tidspunkt i løbet af natten -
- ser ud af vinduet i sin frues kammer.
Hvordan i alverden kan det være hans ægteskabs endeligt?
Giftigheden afhænger af dig.
Gå til din bror, fyrsten.
Sig, at han har vanæret sig -
- ved at gifte den navnkundige Claudio -
- som du sætter stor pris på -
- med en fordærvet skøge som Hero.
Hvordan skal jeg bevise det?
Det er bevis nok til at narre fyrsten, gøre Claudio rasende -
- ruinere Hero og dræbe Leonato.
Ønsker du mere end det?
Det undrer mig, at en mand, som har set en anden te sig tåbeligt -
- når han hengiver sig til kærligheden -
- efter at have leet af så overfladisk dårskab hos andre -
- vil gøre sig genstand for sin egen foragt ved at forelske sig.
Og sådan en mand er Claudio.
Jeg har kendt ham, da den eneste musik var krigstrommen og fløjten.
Nu vil han hellere høre sød musik.
Jeg kendte ham, da han ville gå ti mil for at se en god rustning.
Nu ligger han vågen ti nætter og udtænker en ny jakke.
Han talte ligeud og sagligt -
- som en hædersmand og soldat. Nu taler han kunstfærdigt.
Hans ord er som et festmåltid af eksotiske retter.
Vil jeg blive sådan og se med hans øjne?
Jeg ved det ikke, men tror det ikke.
Jeg kan ikke love, at kærligheden ikke vil forandre mig.
Men jeg sværger, at før jeg virkelig forelsker mig -
- vil jeg aldrig blive så tåbelig.
En kvindes skønhed rører mig ikke.
En kvindes visdom rører mig ikke.
En kvindes dyd rører mig ikke.
Men for at vinde min gunst skal hun have alle tre nådegaver.
Rig skal hun være, uden tvivl.
Vis, ellers forsmår jeg hende.
Dydig, ellers vil jeg aldrig eftertragte hende.
Smuk, ellers vil jeg aldrig se på hende.
Mild, ellers skal hun holde sig væk.
Ædel, ellers vil jeg ikke have hende, om hun var en engel.
Veltalende og en god musiker -
- og hendes hårfarve skal være, som det behager Gud.
Fyrsten og hr. Kærlighed!
Jeg skjuler mig i lysthuset.
- Kom, skal vi høre musikken? - Ja, min gode herre.
Kom her, Leonato. Hvad sagde du i dag om -
- at din niece Beatrice var forelsket i Benedick?
Jeg troede aldrig, den kvinde ville elske en mand.
Det gjorde jeg heller ikke.
Men det er vidunderligt, at hun tilbeder signor Benedick -
- som hun udadtil lod til at afsky.
Er det muligt? Blæser vinden den vej?
Min herre, jeg ved ikke, hvad jeg skal mene om det -
- andet end, at hun elsker ham med rasende hengivenhed.
Det er hinsides al forstand.
Du forbløffer mig.
Jeg troede, hun kunne modstå alle angreb med hengivenhed.
Det ville jeg have svoret. Især mod Benedick.
Har hun fortalt Benedick om sin hengivenhed?
Nej, og hun sværger, at hun aldrig vil. Det er hendes pine.
Så er det sandt. Din datter siger:
"Skal jeg, som så ofte har mødt ham med foragt -
- skrive og sige, at jeg elsker ham?"
Hun skældte sig selv ud -
- for uanstændigt at skrive til en, som hun vidste, ville afvise hende.
Hun siger: "Jeg måler ham efter mit eget væsen."
"For jeg ville afvise ham, hvis han skrev, selv om jeg elsker ham."
Så falder hun på knæ, græder, hulker og slår sig for brystet -
- river håret, beder, bander: "Gud, giv mig tålmodighed!"
Jeg ville ønske, at hun var forelsket i mig.
Jeg ville have glemt alt andet og gjort hende til min brud.
Fortæl Benedick om det, og hør, hvad han siger.
Tror du, det er godt?
Hero tror, at hun bestemt vil dø -
- for hun siger, at hun vil dø, hvis han ikke elsker hende -
- og hun vil hellere dø end bekende sin kærlighed.
Og hun vil dø, hvis han gør kur -
- hellere end at holde sine sædvanlige fornærmelser for sig.
Det gør hun godt i. Hvis hun gør sin kærlighed bekendt -
- er det tænkeligt, han vil håne det.
For, som I alle ved, er han hånligt anlagt.
Han er en anstændig mand.
Han ser virkelig godt ud.
Og ved Gud, hvor er han vis.
Han udviser gnister, der er som vid.
Jeg har ondt af din niece.
Jeg holder af Benedick og ville ønske, han ville se sig selv an -
- og se, at han ikke er så god en kvinde værdig.
Kommer I med mig? Maden er klar.
Det kan ikke være snyd. De talte meget alvorligt.
De har hørt det fra Hero.
Elsker hun mig?
Det må gengældes.
Jeg hører dem tale dårligt om mig.
De siger, jeg vil være selvglad, hvis jeg ved om hendes kærlighed.
De siger også, at hun hellere vil dø end vise tegn på hengivenhed.
Jeg ville ikke gifte mig.
Jeg må ikke virke for stolt.
Lykkelige er de, der kan indse deres fejl og rette op på dem.
De siger, at hun er smuk, og det kan jeg bekræfte.
Og dydig. Det kan jeg ikke modbevise.
Og vis, bortset fra, at hun elsker mig.
Det beviser måske ikke hendes vid, men ej heller hendes dårskab -
- for jeg vil forelske mig frygteligt i hende.
Nu og da vil nogle nok drille mig -
- fordi jeg har raset imod ægteskab i så lang tid.
Men skifter man ikke smag?
Man kan elske kød i sin ungdom, som man hader som gammel.
Skal spydigheder og spidse bemærkninger -
- holde en mand fra, hvad han ønsker sig?
Nej, verden skal befolkes.
Da jeg sagde, jeg ville dø som ungkarl -
- troede jeg ikke, jeg ville leve længe nok til at blive gift.
Her kommer Beatrice.
Hvor er hun smuk.
Jeg ser tegn på kærlighed i hende.
Jeg er modvilligt blevet bedt om at bede dig komme ind til middag.
Skønne Beatrice, jeg takker dig for dit besvær.
Det var ikke større besvær, end det er for dig at takke mig.
Hvis det var til besvær, var jeg ikke kommet.
Fornøjer det dig da at bringe dit budskab?
Ja, lige så meget som på en knivspids.
Har du ingen appetit, signor? Så farvel.
"Jeg er modvilligt blevet bedt om at bede dig komme ind til middag."
Der er en dobbelt betydning i det.
"Det var ikke større besvær, end det er for dig at takke mig."
Det betyder, at alt besvær for dig er så godt som tak.
Hvis ikke jeg har ondt af hende, er jeg en skurk.
Hvis ikke jeg elsker hende, er jeg en tåbe.
Jeg vil hente hendes billede.
Nej, Ursula, hun er virkelig for hånlig.
Jeg ved, at hun er så lumsk og vild som rovfugle på klipper.
Men er du sikker på, at Benedick elsker Beatrice så højt?
Det siger fyrsten og min forlovede.
Og bad de dig fortælle hende det?
De bad mig om at gøre hende bekendt med det -
- men jeg overtalte dem til, at holdt de af Benedick -
- at lade ham døje med kærligheden og ikke lade Beatrice vide det.
Hvorfor gjorde du det? Fortjener han ikke at ligge så godt -
- som han kan med Beatrice?
Kærlighedsgud! Han fortjener, hvad en mand kan opnå -
- men der har aldrig været en kvinde mere stolt end Beatrice.
Hån og foragt glinser i hendes øjne -
- og de ser ned på alt, de ser.
Og hun påskønner sit vid så meget, at alt andet virker svagt for hende.
Hun kan ikke elske eller udvise nogen hengivenhed -
- for hun er så forelsket i sig selv.
Det tror jeg gerne.
Og derfor er det ikke godt, hvis hun kendte til hans kærlighed -
- og drillede ham med den.
Nej, jeg vil hellere gå til Benedick -
- og råde ham til at kæmpe mod sin lidenskab.
Jeg finder på noget grimt at sige om min kusine.
Man ved ikke, hvor hurtigt et ondt ord kan forpeste kærlighed.
Begå ikke den uretfærdighed mod din kusine.
Hun kan ikke have så ringe dømmekraft -
- når hun er kendt for sit vid -
- at hun vil afvise så fin en herre som signor Benedick.
Han er den eneste værdige mand i Italien.
Selvfølgelig bortset fra min kære Claudio.
Kom, gå ind. Jeg vil vise dig noget tøj -
- og spørge dig til råds om, hvad jeg skal tage på i morgen.
Hvad er det dog, jeg hører?
Kan det være sandt?
Bliver jeg i den grad fordømt for stolthed og spydighed?
Farvel, foragt.
Og farvel, ungdommelige stolthed.
Bag ryggen på en som mig hører man intet godt.
Og Benedick, elsk mig.
Jeg vil elske dig og lade din kærlige hånd tæmme mit vilde hjerte.
Hvis du elsker mig -
- vil min venlighed få dig til at forsegle det med en vielsesring -
- for de siger, du fortjener det.
Og det tror jeg på. Ikke blot, fordi de siger det.
Jeg bliver, til ægteskabet er fuldbyrdet, og drager så til Aragonien.
Jeg tager med, hvis du tillader det.
Nej, det vil plette dit strålende ægteskab -
- som at vise et barn en ny frakke og forbyde det at tage den på.
Jeg vil kun bede om Benedicks selskab.
For han er ren munterhed fra top til tå.
Han har skåret Amors buestreng over to eller tre gange -
- og den lille bøddel tør ikke skyde på ham.
Min herre!
Jeg er ikke, som jeg var.
Jeg er enig. Du virker mere trist.
Jeg håber, han er forelsket.
Hold op!
Der er ikke et gran af oprigtighed i ham, som kan gøre ham forelsket.
Hvis han er ked af det, er det af mangel på penge.
Jeg har tandpine.
Hvad? Sukker du af tandpine?
Alle andre end den, der lider under det, kan overkomme en sorg.
Hvis ikke han er forelsket, kan man ikke tro på de velkendte tegn.
Har nogen set ham hos barberen?
Nej, men barberens lærling er blevet set med ham -
- og hans tidligere skægpragt er blevet fyld i tennisbolde.
Og han gnider sig med duftevand. Kan du ikke lugte, hvad der er?
Og siden hvornår har han vasket ansigt?
Det siger sandelig meget om ham. Slutningen er, han er forelsket.
Gamle herre, gå med mig.
Jeg har otte-ni vise ord, som jeg vil sige til dig -
- som de skælme ikke må høre.
Jeg tør vædde på, at han vil tale med ham om Beatrice.
Det må være det.
Hero og Margaret har spillet deres roller over for Beatrice -
- og nu vil de to bjørne ikke bide hinanden, når de mødes.
Min herre og bror, Gud bevare dig.
Godaften, bror.
Hvis du har tid, vil jeg gerne tale med dig.
Alene?
Hvis det passer dig.
Grev Claudio må godt høre det, for mit anliggende vedkommer ham.
Hvad er der galt?
Skal herren giftes i morgen?
- Det ved du, at han skal. - Det ved jeg ikke -
- når han får at vide, hvad jeg ved.
Hvis der er nogen hindring, så afslør det.
Du vil måske mene, at jeg ikke elsker dig.
Efter hvad jeg har at berette -
- håber jeg, at du vil synes bedre om mig.
Hvorfor? Hvad er der galt?
Kvinden er utro.
Hvem? Hero?
Selv hun.
Leonatos Hero, din Hero, alles Hero.
Utro?
Verden er for god til at beskrive hendes ondskab.
Kan du finde et værre ord, bruger jeg det om hende.
Men undr dig ikke uden yderligere bevis.
Kom med mig i nat.
Du vil se nogen klatre ind ad vinduet til hendes kammer -
- selveste natten før hendes bryllup.
Hvis du stadig elsker hende, så gift dig i morgen.
Men det vil passe din ære bedre at skifte mening.
Er det muligt?
Det vil jeg ikke overveje.
Følger du med mig, vil jeg vise dig tilstrækkeligt.
Når du har set og hørt mere, så skrid frem, som det sømmer sig.
Er I gode og ærlige mænd?
Ja, eller skulle de være forbandede i krop og sjæl.
Giv dem deres opgave, Dogberry.
Først, hvem fortjener mest at lede vagten?
Hugh Otecake eller George Seacole, for de kan læse og skrive.
Træd frem, Seacole.
Du anses for at være den fornuftigste og stærkeste mand -
- til at lede vagten, så du skal bære lygten.
Dette er jeres opgave:
I skal standse alle omvandrende mænd.
I skal befale dem at gøre holdt i fyrstens navn.
Hvad, hvis han ikke vil gøre holdt?
Så bryd jer ikke om ham, men lad ham gå -
- og tilkald resten af vagten, og tak Gud for at være fri for en skælm.
Standser han ikke, er han ikke en af fyrstens undersåtter.
Ja, og de skal kun standse fyrstens undersåtter.
I skal gå til alle værtshuse -
- bede de fulde om at gå i seng.
- Hvad, hvis de ikke vil? - Lad dem være, til de blive ædru.
Hvis de ikke svarer godt da, så sig, at de ikke er, hvem I troede, de var.
- Nå. - Hvis I møder en tyv -
- kan I forvente, at han er uærlig.
Og hvad den slags mænd angår -
- bliver I ærligere, jo mindre I omgås den slags.
Skal vi ikke anholde ham, hvis vi ved, han er en tyv?
Jo, men tjære smitter af på dem, der rører ved det.
Hvis I pågriber en tyv, er det fredeligste -
- at lade ham være sig selv og stjæle, når han er væk fra jer.
Du har altid været kendt som en nådefuld mand.
Jeg ville ikke hænge en hund -
- og langt mindre en mand med ærlighed i sig.
Hører I et barn græde om natten -
- skal I kalde på barnepigen og bede hende tysse det ned.
Og hvis barnepigen sover og ikke kan høre os?
Så gå i fred, og lad barnet vække hende med sin gråd.
Det er jeres opgave.
Hvis I møder fyrsten, må I standse ham.
Ved vor frue, det tror jeg ikke, jeg kan.
Ikke medmindre fyrsten vil det.
For vagten bør sandelig ikke fornærme nogen -
- og det er en forbrydelse at tilbageholde en modvillig mand.
Ved vor frue, det tror jeg, det er.
Nå, mine herrer, godnat.
Hvis der sker noget vigtigt, så væk mig. Farvel.
Vær på vagt, beder jeg dig.
Vi har hørt om opgaven.
Lad os sidde på kirkebænken til klokken to og så gå i seng.
Conrade!
Stille!
Rør dig ikke.
Conrade, siger jeg!
Her. Jeg er ved din albue.
Jeg syntes, det kløede. Jeg troede, der ville komme et sår.
Det skal du få betalt. Fortsæt så med din historie.
Stil dig tæt på mig -
- og som en sand drukkenbolt vil jeg fortælle dig det hele.
Der bliver begået forræderi. Hold jer tæt sammen.
Jeg har fået tusind dukater af don John.
Kan nogen skurkestreg være så dyr?
I nat har jeg forført Margaret, frøken Heros tjenestepige -
- og kaldt hende Hero.
Hun lænede sig ud af sin frues kammervindue -
og sagde godnat til mig tusind gange.
Jeg fortæller historien dårligt.
Først må jeg fortælle dig, hvordan fyrsten og Claudio -
blev placeret af min herre, don John -
- så de på afstand så dette stævnemøde fra lunden.
Og troede de, at Margaret var Hero?
Det gjorde de to af dem: fyrsten og Claudio.
Men min djævelske herre vidste, det var Margaret.
Og fordi han svor på det, og på grund af nattens mørke -
- men mest på grund af min skurkestreg gik Claudio vred derfra.
Han svor, at han ville møde hende næste morgen -
- og foran menigheden gøre hende til skamme med, hvad han så i nat -
- og sende hende hjem uden nogen ægtemand.
Vi befaler dig i fyrstens navn, stands!
Hent vagtmesteren. Vi har afsløret -
- det farligste skørlevned i hele riget.
Mine herrer...
Ti. Vi befaler jer at følge med os.
Din anden kjole klædte dig bedre.
Nej, min gode Meg, jeg vil tage denne her på.
Den er virkelig ikke så god. Jeg er sikker på, at din kusine er enig.
Min kusine er en tåbe, og det er du også.
Jeg vil kun have denne her på.
Godmorgen, kusine.
Godmorgen, søde Hero.
Hvad nu? Du lyder, som om du er syg.
Jeg er helt ude af stemning, tror jeg.
Klokken er næsten fem. Du må se at blive klar.
Jeg har det virkelig dårligt.
Sukker du efter en høg, en hest eller en ægtemand?
De handsker, som greven sendte mig, dufter så godt.
Jeg er tilstoppet. Jeg kan intet lugte.
En ung dame og udstoppet. Sådan kan man blive forkølet.
Jeg er virkelig syg.
Tag noget carduus benedictus, og tryk det mod dit hjerte.
Det er det eneste mod svimmelhed.
Benedictus?
Hvorfor Benedictus? Er der en tvetydighed i Benedictus?
Tvetydig? Nej, der er virkelig ingen tvetydighed.
Jeg mente almindelig korbendikt.
Der stak du hende med en tidsel.
Frue, vi må af sted.
Fyrsten, greven, signor Benedick, don John -
- og alle byens mænd er kommet for at tage dig til kirken.
Hvad vil du mig, min gode nabo?
Jeg har et fortroligt anliggende, som i høj grad vedrører dig.
Vær hurtig, for jeg har meget travlt, som du kan se.
- Det har du sandelig. - Ja, så sandelig.
Hvad er der, mine venner?
Verges taler lidt ved siden af.
Han er ikke så skarpsindet, som jeg ville ønske -
- men han er meget ærlig.
Jeg takker Gud for, at jeg er så ærlig som nogen mand i verden.
- Sammenligninger er frastødende. - Venner, I keder mig.
Tak, fordi du siger det, men vi er den stakkels greves mænd.
Jeg vil gerne høre, hvad I har at sige.
På vores vagt i nat -
- har vi pågrebet nogle af Messinas værste slyngler.
Han er en gammel mand, og han snakker altid. Gud hjælpe os.
Hvis to mænd rider på én hest, må en af dem ride bagerst.
- Jeg må gå. - Én ting til, min herre.
Vagten har vitterligt pågrebet to mistænkelige personer -
- og vi vil gerne have, at du forhører dem i dag.
Forhør dem selv, og bring dem til mig.
Jeg har meget travlt, som I kan se.
Det må slå til.
Drik lidt vin, før I går.
Gå, min makker, gå.
Vi skal nu forhøre de mænd.
Du kommer her, min herre, for at vie denne kvinde.
Nej.
For at blive viet med hende, broder. Du kommer for at vie hende.
Frue, du kommer her for at blive viet med denne greve.
Ja.
Kender nogen af jer en hindring for -
- at I indgår i ægtestanden -
- beder jeg jer sige det.
Kender du nogen grund, Hero?
- Ingen, min herre. - Gør du, greve?
Jeg tør svare på hans vegne. Der er ingen grund.
Hvad mænd dog vover!
Hvad mænd kan gøre.
Hvad mænd gør dagligt uden at vide, hvad de gør.
Hvorfor de indskud?
Nogle kunne le som...
Tøv en kende, broder.
Fader.
Giver du mig frit og uhindret denne mø, din datter?
Så frit, min søn, som Gud gav mig hende.
Og hvad kan jeg give til gengæld -
- som kan opveje denne kostbare gaves værdi?
Intet, medmindre du giver hende tilbage til mig.
Min gode fyrste, du har lært mig ædel taknemlighed.
Værsgo, Leonato, tag hende tilbage.
Giv ikke denne rådne appelsin til din ven.
Hun forekommer kun ærbar.
Se, hvordan hun rødmer som en jomfru!
Ville I ikke sværge, alle I, som ser hende -
- at hun var jomfru, at dømme efter hendes opvisning?
Men det er hun ikke. Hun har været i seng med en mand.
- Hun rødmer af skyld, ikke blu. - Hvad mener du, min herre?
Jeg vil ikke giftes med en beviselig skøge.
Min kære herre, hvis dit bevis er -
- du overvandt ungdommelig modstand -
- og tog hendes mødom... - Jeg ved, hvad du vil sige.
Havde jeg været i seng med hende, var det som hendes mand -
- hvilket ville udviske vores synd på forhånd.
Nej, Leonato, jeg har aldrig fristet hende med uanstændige ord.
Jeg viste beskeden oprigtighed og behørig kærlighed som en bror.
Og har jeg forekommet dig anderledes?
Forband din forstillelse!
Du forekom mig kysk som Diana -
- som en blomsterknop, før den springer ud.
Men du er så varmblodig som Venus -
- eller et forkælet dyr i vild sanselighed.
Er du syg, min herre, siden du taler så vildt?
- Kære fyrste, hvorfor tier du? - Hvad skal jeg sige?
Jeg står her vanæret -
- at jeg var ved at vie min ven til en gemen skøge.
Hvem er den mand, som var hos dig i nat -
- og klatrede ud af dit vindue mellem midnat og et?
Er du jomfru, vil du svare på dette.
Jeg talte ikke med nogen mand på det tidspunkt.
Så er du ingen jomfru.
Leonato, det gør mig ondt, at du må høre dette.
På mit æresord, jeg, min bror og denne sorgramte greve -
- så og hørte hende på det tidspunkt i nat -
- tale med en kæltring ved sit kammervindue -
- som yderst skurkagtigt -
- tilstod, at de i hemmelighed har haft tusind vederstyggelige møder.
Føj, føj! Deres handlinger skal ikke nævnes eller omtales.
Der er ikke kyskhed nok i sproget til ikke at udtale dem.
Min smukke dame, jeg er ked af din adfærd.
Hero!
Du kunne have været som mytens Hero -
- hvis blot det halve af din ydre skønhed modsvarede dine tanker -
- og dit hjertes lyster!
Men farvel, du fæle.
Du skønne.
Er der ingen mand, der har en dolk til mig?
Hvad er der galt, kusine? Hvorfor falder du omkuld?
Lad os gå. De afsløringer har overvældet hende.
- Hvordan har fruen det? - Jeg tror, hun er død.
Hjælp, onkel!
Hero. Hvorfor, Hero? Signor Benedick.
Skæbne, løft ikke din tunge hånd.
Døden er den bedste måde at dække hendes skam på.
- Kusine Hero. - Fortrøst dig, min frue.
Ser du op?
Ja, hvorfor skulle hun ikke det?
Hvorfor?
Nedkalder alt på jorden ikke skam over hende?
Kan hun benægte den historie, som er indprentet i hendes blod?
Lev ikke, Hero. Åbn ikke dine øjne.
Fortryder jeg, at jeg kun fik ét barn?
Bebrejder jeg naturen for sin sparsommelighed?
Et barn var for meget! Hvorfor fik jeg nogensinde dig?
Hvor kunne jeg synes, du var dejlig?
Vær tålmodig, min herre.
Jeg selv er så forbløffet, at jeg er målløs.
Jeg sværger, at min kusine er blevet bagvasket.
Frue, sov du hos hende i nat?
Nej, det gjorde jeg ikke.
Men indtil i nat har vi delt værelse i et år.
Det er bekræftet! Ville de to fyrster og Claudio lyve -
- han, som elskede hende, så tale om hendes styghed bragte tårer?
Væk fra hende! Lad hende dø!
Hvem er den mand, de beskylder for at være din elsker?
Det ved de, som beskylder mig. Jeg kender ham ikke.
Hvis jeg har kendt nogen mand andet end jomfrueligt, blufærdigt -
- skal jeg nådesløst straffes for mine synder.
Far, hvis du kan bevise, at nogen mand talte med mig sent i nat -
- eller om jeg udvekslede ord med noget væsen i går nat -
- så gør mig arveløs, had mig, pin mig til døde!
Fyrsterne lider under en mærkværdig misforståelse.
De er begge hædersmænd.
Hvis deres visdom er blevet vildledt -
- er det af den uægte søn John -
- som ånder for at begå skurkestreger.
Jeg ved det ikke.
Hvis de har talt sandt, vil jeg flå dig med disse hænder.
Hvis de har vanæret hende, skal selv den største få med mig at gøre.
Tøv en kende, og lad mig råde dig i denne sag.
Fyrsterne tror, at din datter er død.
Hold hende hemmeligt inden døre og kundgør, at hun virkelig er død.
Hvad skal det gøre godt for?
Når Claudio får at høre, at hans ord har dræbt hende -
- vil tanken om hendes liv trænge ind i hans forestillinger -
- og hver del af hendes skønne liv vil fremstå endnu mere kostbart -
- mere rørende, blidt og livligt, i hans øjne og i hans sjæl -
- end da hun var i live, og da skal han sørge.
Hvis kærligheden nogensinde havde tag i ham -
- og han ønsker, at han ikke havde anklaget hende således -
- selv om han mente, at hans anklage var sand.
Signor Leonato, lad munken rådgive dig.
Da jeg er i dyb sorg, griber jeg efter det mindste håb.
Kom, min frue, dø for at leve.
Forhåbentligt er bryllupsdagen blot udskudt.
Frøken Beatrice, har du grædt hele tiden?
Ja, og jeg vil græde længere.
Det ønsker jeg ikke.
Det behøver du ikke. Jeg gør det af mig selv.
Jeg tror virkelig, din kusine blev falsk anklaget.
Jeg ville give alt til den mand, der tog hævn for hende.
Kunne jeg på nogen måde udvise dig et sådant venskab?
Meget let, men ingen ven vil gøre det.
Kan en mand gøre det?
Det er en mands hverv, men ikke dit.
Der er intet i verden, som jeg elsker højere end dig.
Er det ikke besynderligt?
Det er så besynderligt, som hvad jeg ikke forstår.
Jeg kan også sige, at jeg ikke elsker noget i verden højere end dig.
Men tro mig ikke, og dog lyver jeg ikke.
Jeg tilstår intet, men jeg benægter heller intet.
Jeg har ondt af din kusine.
Ved mit sværd, Beatrice, du elsker mig.
Sværg ikke, hvis du skal bide det i dig igen.
Jeg sværger ved det, at du elsker mig -
- og den, der siger, at jeg ikke elsker dig, må tage sine ord i sig.
Vil du ikke tage dine ord i dig?
Nej, lige meget, hvilken sovs de kan finde til dem. Jeg elsker dig.
Må Gud tilgive mig.
Hvad har du gjort, kære Beatrice?
Du kom først. Jeg var ved at erklære dig min kærlighed.
Og at gøre det helhjertet.
Jeg elsker dig så helhjertet, at der ingen indvendinger er.
Kom, bed mig om hvad som helst.
Dræb Claudio.
Ikke for noget i verden.
Din afvisning dræber mig. Farvel.
Vent, Beatrice.
Selv om jeg er her, er jeg borte. Du elsker mig ikke.
Jeg beder dig, lad mig gå.
- Beatrice... - Jeg sværger, at jeg går.
Først når vi skilles som venner.
Du vil hellere være ven med mig end kæmpe mod min fjende.
Er Claudio din fjende?
Har han ikke vist sig som en sand kæltring -
- som har bagtalt, hånet og vanæret en kvinde af min slægt?
Gid jeg var en mand.
Han lod som ingenting, indtil de skulle holde hænder -
- og med anklager i fuld offentlighed -
- åbenlys bagvaskelse, rendyrket had...
Gud, hvis jeg var en mand!
Jeg ville æde hans hjerte på torvet.
Hør, Beatrice.
At tale med en mand ved et vindue. Det er en værre historie.
Nej, men Beatrice...
Søde Hero. Hun er blevet vanæret, bagvasket. Hun er tilintetgjort.
Beatrice.
Fyrster og grever. En værre greve.
Hvis blot jeg var en mand.
Eller hvis jeg havde en ven, som ville være en mand for min skyld.
Men manddom er forfaldet til høflighed, tapperhed til smiger -
- og mænd bruger deres talegaver på tom snak -
- den, der lyver og sværger på det, anses for så tapper som Herkules.
Jeg bliver ikke mand af at ønske at være det.
Derfor vil jeg dø af sorg som en kvinde.
Jeg sværger ved denne hånd, at jeg elsker dig.
Brug den til andet end at sværge ved den, og bevis din kærlighed.
Tror du inderst inde, at grev Claudio har forurettet Hero?
Så sikkert som, at jeg kan tænke eller har en sjæl.
Det er nok. Jeg er overtalt.
Jeg vil udfordre ham.
Jeg vil kysse din hånd.
Ved denne hånd skal Claudio bøde for det.
Tænk på mig.
Trøst din kusine. Jeg må sige, at hun er død.
Så farvel.
- Hvad hedder du, min ven? - Borachio.
Skriv "Borachio". Og hvad er dit navn?
Mit navn er Conrade.
Mine herrer, tjener I Gud?
Ja, det håber vi.
Skriv, at de håber, at de tjener Gud.
Og skriv Gud først. For Gud forbyde, at vi sætter de slyngler før Gud.
Mine herrer, det er allerede bevist, at I ikke er løgnagtige niddinger.
Og vi skal snart få vished for sagen. Hvad har I at sige til jeres forsvar?
Vi siger ærligt, at vi ikke er niddinger.
Han er kløgtig, men jeg vil overvinde ham.
Lad mig sige dig noget.
Jeg siger, at I er løgnagtige niddinger.
Jeg siger, at det er vi ikke.
Træd til side.
Ved Gud, deres historier stemmer overens.
Har du skrevet ned, at de ikke er niddinger?
Du griber det forkert an. Du må hidkalde deres anklagere.
Ja, det er den bedste måde. Kald vagtmestrene frem.
Mestre, jeg befaler jer i fyrstens navn, anklag disse mænd.
Manden sagde, at don John, fyrstens bror, var en slyngel.
Skriv, at fyrst John er en slyngel.
Det er jo ren mened at kalde fyrstens bror for en slyngel.
- Hr. vagtmester... - Ro, om jeg må bede.
Jeg kan ikke lide, hvordan du ser ud.
Hvad mere hørte I ham sige?
At han havde fået tusind dukater af don John -
- for at rette falsk anklage mod frøken Hero.
Det værste tyveri nogensinde.
Ja, det er det ved Gud!
Hvad mere, venner?
Og at grev Claudio med sine ord -
- ville vanære Hero foran hele forsamlingen og ikke gifte sig.
Den slyngel.
Du vil blive forbandet for evigt.
Hvad mere?
Det er det hele.
Og det er mere, end I kan benægte.
Fyrst John er i hemmelighed draget bort.
Hero blev således anklaget, således afvist -
- og døde pludselig af sin sorg.
Vagtmester, bind de mænd, og bring dem til Leonato.
Jeg vil gå i forvejen og vise ham, hvad vi fandt ud af.
- Bind deres hænder. - Lad dem...
- Slip mig, dit fjols! - Hvor er graveren dog?
Lad hende skrive, at fyrstens betjent blev kaldt et fjols. Bind dem så.
- Dit modbydelige udyr! - Væk! Du er et æsel!
Du er et æsel.
Ved du ikke, hvem jeg er?
Ved du ikke, hvor gammel jeg er?
Hvis bare hun var her for at skrive, at jeg var et æsel.
Mestre, husk, at jeg er et æsel.
Selv om det ikke står skrevet, må I ikke glemme, at jeg er et æsel.
Nej, din slyngel, du er fuld af fromhed -
- som disse gode vidner skal bevise!
Jeg er vis, og derudover er jeg embedsmand -
- og derudover husvært -
- og så kønt et stykke kød, som der findes i Messina.
Og jeg kender også loven. Og jeg er rig.
Og jeg har lidt tab -
- men har stadig to kåber og mange dejlige ting.
At jeg skulle blive anført som et æsel.
Hvad nyt bringer du, signor?
Goddag, min herre.
Vi har søgt dig over alt -
- for vi er meget triste og vil gerne opmuntres.
Vil du bruge dit vid?
Det er i min skede. Skal jeg trække det?
Bærer du dit vid ved din side?
Det har ingen gjort, men mange er ved siden af deres vid.
Træk dit vid, som trubadurerne trækker deres buer. Behag os.
Han ser virkelig bleg ud. Er du syg eller vred?
Fat mod, mand.
Katten døde af bekymring, men du er stærk nok til at dræbe bekymring.
Men hvornår skal vi se den vilde tyrs horn på den fornuftige Benedick?
Ja, med en tekst, hvor der står: "Her bor ægtemanden Benedick."
Må jeg sige dig noget?
Bare han ikke vil udfordre mig.
Du er en slyngel, og jeg spøger ikke.
Jeg udfordrer dig til at vælge våben og tidspunkt.
Tag imod udfordringen, ellers siger jeg, at du er en kujon.
Jeg tager udfordringen op og vil more mig.
Min herre, tak for dine mange begunstigelser.
Nu må jeg forlade dit selskab.
Din bror, den uægte søn, er flygtet fra Messina.
I har dræbt en uskyldig kvinde.
Hr. Skægløs og jeg skal træffes.
Og lad fred være med dig indtil da.
Sagde han ikke, at min bror var flygtet?
Hvilken forbrydelse har disse mænd begået?
De har afgivet falsk vidnesbyrd.
Og de har talt usandt. Desuden er de bagvaskere.
Til sjette og sidst har de løjet om en dame.
For det tredje har de bekræftet uretfærdigheder.
Og til sidst er de løgnagtige niddinger.
Den vagt er for snu til at blive forstået. Hvad er forbrydelsen?
Kære fyrste, lad mig svare her og nu.
Hør på mig, og lad greven dræbe mig.
Jeg har bedraget selveste dine øjne.
Hvad din visdom ikke kunne afdække, har tåber bragt for dagen.
De hørte mig tilstå -
- hvordan din bror fik mig til at bagvaske frøken Hero -
- hvordan du så mig forføre Margaret i Heros klæder -
- hvordan du vanærede hende.
Min durkdrevenhed er nedfældet -
- og hellere forsegle den med min død end at gentage skammen.
Får hans tale dig ikke til at isne?
Hans ord er som gift.
Før de anklagede bort.
Og mestre, glem ikke at angive -
- hvornår og hvor det passer jer, at jeg er et æsel.
Hvem er skurken?
Lad mig se ham i øjnene, så jeg kan undgå hans slags i fremtiden.
Hvem af dem er han?
Se på den, der har forurettet dig. Se på mig.
Er du den træl, som med din sladder har dræbt mit uskyldige barn?
Ja, det var mig alene.
Nej, din slyngel.
Her står to hædersmænd. En tredje, som var indblandet, er flygtet.
Jeg takker jer, fyrster, for min datters død.
Nedfæld det med dine høje og værdige gerninger.
Det var i grunden tappert gjort.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kan bede om tilgivelse, men jeg må tale.
Vælg selv din hævn.
Pålæg mig den straf, du kan finde på for min synd -
- selv om jeg syndede ved en fejl.
Heller ikke jeg.
Og for denne gode, gamle mand -
- vil jeg også påtage mig enhver straf, han vil idømme mig.
Jeg kan ikke bede jer bringe min datter til live.
Det er umuligt.
Men sig til folk i Messina, at hun døde uskyldig.
Og hvis din kærlighed kan frembringe noget af sorgen -
- så skriv hende et gravmæle, og syng det til hendes knogler.
Syng det i aften.
Kom hjem til mig i morgen tidlig.
Da du ikke kunne blive min svigersøn, så bliv min nevø.
Min bror har en datter, der er næsten som mit døde barn -
- og hun er vores enearving.
Giv hende, hvad der tilkom hendes kusine, og således dør min hævn.
Jeg tager imod dit tilbud og lægger min skæbne i dine hænder.
Den onde karl skal blive bragt ansigt til ansigt med Margaret -
- som jeg tror, var indblandet i al den ugerning, hyret af din bror.
Nej, hun var ej. Hun vidste ikke, hvad hun gjorde, da hun talte til mig
- men har altid været retskaffen og dydig.
Og selv om det ikke står skrevet sort på hvidt -
- kaldte gerningsmanden mig for et æsel.
Lad det blive husket i hendes straf.
Tak for din omsorg og ærlige indsats.
Gud bevare Deres nåde. Jeg beder ydmygt om lov til at gå.
Og med Guds lov mødes vi igen.
Kom, min ven.
Til i morgen, mine herrer, farvel.
Vi vil ikke fejle.
Tag dem med jer.
Margaret -
- hjælp mig med at skrive et digt til Beatrice.
Vil du så skrive en sonet for at lovprise min skønhed?
I så høj en stil, Margaret, at ingen mand skal overgå det.
For det fortjener du virkelig.
At ingen mand skal gå over mig. Skal jeg altid leve i skyggen?
Dit vid er hurtigt som en hunds kæber. Det opfanger alt.
Og dit er så sløvt som et øvesværd, som rammer, men ikke gør skade.
Et yderst mandligt vid, Margaret. Det vil ikke skade en kvinde.
Hent Beatrice. Jeg vil give dig spænder.
Giv os dit sværd. Vi har selv spænder.
Jeg mener i sang, men i kærlighed -
- den gode svømmer Leander, Troilus, den bedste lefler -
- blev aldrig så kulrede af kærlighed som stakkels mig.
Jeg kan virkelig ikke udtrykke det i rim.
Jeg har forsøgt.
Det eneste, der rimer med "lady" er "baby", og det er barnligt.
"Scorn" rimer på "horn", et hårdt rim.
"School" rimer på "fool", et forvrøvlet rim.
Ildevarslende slutninger.
Jeg blev ikke født til at rime -
- og jeg kan ikke gøre kur med smukke ord.
Søde Beatrice, vil du komme, når jeg kalder på dig?
Ja, signor, og gå, når du beder mig.
Men bliv indtil da.
Du har sagt "når". Så farvel for nu.
Men før jeg går -
- lad mig få, hvad jeg kom efter -
- hvilket er at vide, hvad der hændte mellem dig og Claudio.
Kun fæle ord, og bagefter vil jeg kysse dig.
Fæle ord er blot fæl vind, og fæl vind er fæl ånde -
- og fæl ånde er kvalmende, så jeg vil gå uden at blive kysset.
Du har skræmt ordene fra vid og sans, så stærkt er dit vid.
Men lad mig sige dig ligeud, at Claudio tager min udfordring op -
- og jeg vil enten snart høre fra ham eller holde ham for en kujon.
Så nu beder jeg dig sige -
- hvilken af mine dårlige dele du først forelskede dig i?
Dem alle, for de gav så ond en helhed -
- at intet godt fik lov at blande sig med dem.
Men hvilke af mine gode dele led du dig først kær i?
Lide kær! En god beskrivelse. Jeg lider virkelig under kærlighed -
- for jeg elsker dig imod min vilje.
På trods af dit væsen, tror jeg.
Hvis du hader det for min skyld, vil jeg hade det for din -
- for jeg kan aldrig elske, hvad min ven hader.
Du og jeg er for vise til at gøre fredelig kur.
Fortæl mig nu, hvordan din kusine har det.
Hun er meget syg.
Og hvad med dig?
Også meget syg.
Tjen Gud, elsk mig og bliv rask.
Frue! Du må hen til din onkel.
Det er bevist, at frøken Hero blev falsk anklaget -
- fyrsten og Claudio blev groft udnyttet -
- og don John, som står bag det hele, er over alle bjerge.
Kommer du straks?
Vil du med og høre nyheden?
Jeg vil bo i dit hjerte, dø i dit skød og begraves i dine øjne.
Og ydermere vil jeg gå med dig.
Sagde jeg ikke, at hun var uskyldig?
Det er fyrsten og Claudio også -
- som anklagede hende ud fra misforståelsen.
Men det var til dels Margarets skyld -
- selv om undersøgelsen viser, at hun var uvidende.
Jeg er glad for, at det hele har ordnet sig.
Broder, jeg må vist bede om din hjælp.
- Til hvad, signor? - Til at binde eller binde mig op.
En af delene.
Signor Leonato, sandheden er -
- at din niece har et godt øje til mig.
Det er det øje, min datter lånte hende. Det er sandt.
Og jeg ser tilbage på hende med kærlighedens øjne.
Og øjnene fik syn af mig, Claudio og fyrsten.
Men hvad vil du mig?
Dit svar er gådefuldt.
For, hvad jeg vil, er, at du giver os din velsignelse -
- til at blive forenede i ægtestanden.
Til det, kære broder, må jeg bede om din hjælp.
Godmorgen til denne forsamling.
Godmorgen, fyrste. Godmorgen, Claudio. Vi venter på jer her.
Er du i dag besluttet på at gifte dig med min brors datter?
Selv hvis hun var sort, ville jeg ikke skifte mening.
Træd frem. Munken er klar.
Hvem er det, jeg skal gifte mig med?
Hende her, og jeg giver hende bort.
Så er hun jo min. Kære, lad mig se dit ansigt.
Nej, det skal du ikke -
- før du tager hendes hånd foran munken og sværger at gifte dig.
Giv mig din hånd.
Foran denne hellige broder -
- er jeg din ægtemand, hvis du ønsker det.
Og da jeg var i live, var jeg din anden hustru.
Og da du elskede mig, var du min anden ægtemand.
En anden Hero!
Intet kunne være mere sandt. En Hero døde skændet, men jeg lever.
Og så sandt som jeg lever, er jeg jomfru.
Den tidligere Hero. Den Hero, som er død.
Hun var kun død, min herre, så længe bagvaskelsen levede.
Jeg kan bekræfte, at det er sandt.
Når vielsen er overstået -
- vil jeg berette om den skønne Heros død.
Godtag blot alle vidunderne, og lad os straks gå til kapellet.
Vent, broder. Hvem af jer er Beatrice?
Det er mit navn.
Hvad vil du?
Elsker du mig ikke?
Nej, ikke mere end rimeligt.
Så er din onkel og fyrsten og Claudio blevet ført bag lyset.
De svor, at det gjorde du.
- Elsker du mig ikke? - Nej. Ikke mere end rimeligt.
Så er min kusine, Margaret og Ursula blevet ført bag lyset -
- for de svor, at det gjorde du.
De svor, at du nærmest var syg efter mig.
De svor, at du var døden nær for mig.
Ikke tale om.
Elsker du mig så ikke?
Nej.
Nej, kun som ven.
Kom, kusine.
Jeg er sikker på, at du elsker den herre.
Og jeg vil sværge på, at han elsker hende -
- for her er en haltende sonet fra hans eget sind -
- skrevet til Beatrice.
Der er en anden i min kusines håndskrift, stjålen fra hendes lomme -
- med hendes kærlighed for Benedick.
Et mirakel.
Vores håndskrift afslører vore hjerter.
Kom, jeg vil have dig.
Men jeg gør det kun af medlidenhed.
Jeg siger ikke nej, men jeg gav efter for overtalelse.
Det var til dels for at redde dit liv, da jeg hørte, du gik til grunde.
Ti. Jeg vil standse din mund.
Hvordan går det dig, ægtemand Benedick?
Lad mig sige dig noget, fyrste.
Et universitet fuld af vittige hoveder kan ikke ændre mit humør.
Tror du, jeg har lyst til satire eller et epigram? Nej.
Da jeg har til hensigt at gifte mig -
- vil jeg ikke høre et ondt ord om det.
Så gør ikke nar med, hvad jeg har sagt om det førhen -
- for mennesket er omskifteligt, og det er min konklusion.
Min herre, din bror John blev taget i flugt -
- og bragt tilbage til Messina under bevogtning.
Tænk ikke på ham før i morgen.
Jeg finder på en god straf til ham.
Lad os danse, før vi bliver gift.
Det kan lette vore hjerter og vore hustruers hæle.
Vi kan danse bagefter.
Spil musik, når jeg siger til.
Fyrste, du er bedrøvet.
Tag dig en hustru.